Sobotka Joža 1934
<Label:1> [D]V Jokohamě [E]v přístavu, [A7]kde noc vládne [D]tmou,
 loučil se tam [E]námořník [A7]se svou díven[D]kou
 |: [D7]a Japonečce [G]malé [Gmi]slzičky [D]stékají,
 když jeho rety [A7]rudé slova lásky šepta[D]jí. :|

<Label:Ref> Má japonečko [A7]malá, dřív než zvadne sakur [D]květ,
 tvoje láska nesko[E]nalá [A7]přivede mě k tobě [D]zpět,
 |: [D7]ta chvíle odlou[G]čení [Gmi]rozplyne se [D]jako dým
 a potom děvče [A7]milé, budu navždy jenom [D]tvým. :|

<Label:2> Byl to ale námořník, co pro ženy žil
 a v každičkém přístavu z číše lásky pil,
 |: na Japonečku malou dávno už zapomněl,
 na její rety rudé, které kdysi líbat směl. :|

<Label:Ref> Má Japonečko malá, až zas budu s tebou sám,
 tvoje láska neskonalá povede mě ke hvězdám
 |: a jaro až se vrátí všude bude plno krás
 pak děvče moje milé, já se k tobě vrátím zas. :|
<Picture:Japonecka.png>