[E]Na nádraží stává vždycky kousek stranou, 
[A]na rukávu domovenku [H]krásnou vyši[E]tou. 
Na tváři má stopu zkušenostmi psanou, 
[A]celej nesvůj, dokud kola [H]vlaků nekle[E]pou. 

R: [A]V světě plným válek, násilí a hádek 
   [E]pokouší se trochu žít, 
   [A]a tak každý ráno je [E]mu prostě [A]hej, 
   [E]naučil se [H]slušně [E]žít. 
 
Chce to nevýt s vlky, co pro sebe si hrabou 
a na cintorín světa nedávat svůj ideál. 
Když už jednou jsi, tak buď - co s tebou svedou, 
leda že snad pochopí, kde a proč ses tu vzal. 
 
R: V světě plným válek.