Tradicional/Honza Slabý Stopa
 
[D]U [G]pěti [D]skal ...
 
Kdo si [D]rád povídá s řekou, co má [G]jak dech náruč [D]měkkou,
ať jde s námi ven, kde [H]píseň nad jezem [E7]zní,[A7]
nase[D]dnem na bárku starou, rozje[G]dem se plnou [D]parou,
kde nás dlaní [G]svou zář [D]slunce [A7]pohla[D]dí, tvář [G]pohla[D]dí.
 
Ref. K horám [G]výš pak se dívej, co vi[D]díš, o tom zpívej,
jak tam bílý oblak s [H7]větrem dová[E7]dí,[A7]    
ryby [D]tam jak divý berou, možná, [G]že chytíš něk[D]terou,
pak se můžeš [G]jako [D]racek [A7]šťastně [D]smát, můžeš [G]šťastně [D]smát.
 
Tam, kde proud jak šnek se loudá, stojí naše stará bouda,
tam kde kvete rmen a pět skal k nebesům ční,
v dálce jede vlak a houká, v lukách včelí roj si brouká,
kde nás dlaní svou zář slunce pohladí, ráda pohladí.
 
Ref.:
Ref. K horám [G]výš pak se dívej, co vi[D]díš, o tom zpívej,
jak tam bílý oblak s [H7]větrem dová[E7]dí,[A7]    
ryby [D]tam jak divý berou, možná, [G]že chytíš něk[D]terou,
pak se můžeš [G]jako [D]racek [A7]šťastně [D]smát, můžeš [G]šťastně [D]smát.

K horám výš pak se dívej, co vidíš, o tom zpívej,
jak tam bílý oblak s větrem dovádí,
každý kout tam voní bezem a my tam svou píseň vezem,
kterou může zpívat jen, kdo svět má rád, 
kdo svět má rád. 
kterou může zpívat jen, kdo svět má rád, 
kdo má svět rád. 