<Note1:Naďa Urbánková>
Kdybys byl [D]králem a mohl mi [A]dát,
jen jakoby darem, svoji zemi či [D]stát,
když koupíš mi zámek a ze zlata [A]štít
a sbírku všech známek, já nebudu [D]chtít.
vždyť já chci jen [Hmi]žít jak žít se má, a o nic [D]víc,
je to [Hmi]jen má touha šílená, a té chci [D]říct:

Závidím [D]řekám, vidím je [A]téct, závidím chlebům, cítím je [D]péct,
závidím [D]ohňům voňavý [A]dým, závidím růžím a nepocho[D]dím,
závidím [D]včelám medový [A]ráj, závidím dubnu, ze přivádí [D]máj.

Modrému [Hmi]mráčku volnost závidím a to věc je [D]zlá,
studentu v[Hmi] sáčku lásku závidím a to věc je [D]zlá.

Závidím cestám, že mohou vést, závidím stromům okolo cest,
závidím loukám srpnový žár, závidím horám potoků pár,
závidím houslím stříbrný hlas, závidím mořím prostor a čas.

Modrému mráčku volnost závidím ...

Závidím [D]cestám, závidím [Hmi]jim,
závidím stromům, závidím jim,
závidím loukám, závidím jim,
závidím horám, závidím jim,
závidím houslím, závidím jim....





