
[E]Jak můžeš být tak [C#7]krutá,
[F#mi]copak nemáš kouska citu v [H6]těle.

[E6],[E6],[E],[E6],[E],[E6],[E6],[E],[E6],[E]

[E]Tu [E6]kytaru [E]jsem [E6]kou[E]pil
[E6]kvů[E]li [E6]to[E]bě
a [E6]dal jsem za [E]ni
[E6]ce[E]lej [E6]tá[E]tův [H7]plat,
ta [E]dávno [H7]ještě [E9]byla ve vý[A]robě
[Ami]a já už [E]věděl
[H7]co ti budu [E]hrát.[H7]

To ještě rostla v javorovém lese
a jenom vítr na to dřevo hrál,
a já už trnul, jestli někdy snese,
[Ami]žár, který [E]ve mně [H7]denně narů[E]stal.

S tou [C#mi]kytarou teď stojím před tvým [G#mi]domem,
měj [A]soucit aspoň k tomu javo[H]ru,[H7]
jen [E]kvůli tobě [E7]přestal býti [A]stromem, [Ami]
[Ami]tak už nás [E]oba [H7]pozvi naho[E]ru,
[H7]pozvi naho[E]ru, [D]pozvi [D#]naho[E]ru.


