        
1. Kdo [G]ví, proč to [D]hříbě tak [C]v lásce [G]mám,
    stádo mu [D]zbloudilo [C]bůhví[G]kam.
        
R: Ať [G]sníh či déšť padá tmou,
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]nesmíme [G]snít,
       stále dál cestou zlou
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]musíme [G]jít.

2. V [G]zádech už [D]máme snad [C]tisíce [G]mil,
   stále jen [D]spolu jdem, [C]neznáme [G]cíl.

R: Ať [G]sníh či déšť padá tmou,
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]nesmíme [G]snít,
       stále dál cestou zlou
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]musíme [G]jít.

3. Až z [G]nás jeden [D]zůstane v [C]klínu [G]hor,
   já ať to [D]jsem, a ne [C] Doney [G]Gal.

R: Ať [G]sníh či déšť padá tmou,
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]nesmíme [G]snít,
       stále dál cestou zlou
       [D]já a můj [G]Doney Gal [C]musíme [G]jít.
