<Note1:1>: [C]Ať je hic a nebo sněží, [F]zapomenout můžeš ztěží,
[C]termín, co z mládí dobře [G]znáš,
[C]Tvou paměť též Jitka střeží, (ač) [F]na svůj věk se cítíš svěží,
[C]oslavu dnes s [G]kamarády [C]máš.

<Note1:2>: Chtěls žít život  námořníků,  a plout světem na křižníku,
či škunerem brázdit oceán? 
Tvůj sen zůstal pod peřinou, dál se živíš kantořinou,
a jenom dcera plní otcův plán.

<Note1:3>: Spousty věcí dnes uslyšíš, některé jen sotva tušíš,
v téhle  hře bys měl dát radši fant,
kdybys býval větší lajdák, nevyštudoval tak pajďák,
moh si býti jak syn muzikant. 

<Note1:4>: Někdy člověk, když je starší, tloustne a v hlavě mu straší,
do zrcadla Ty se dívat smíš,
až za 10 roků, jak nic, vyndáš klíče od loděnic,
novými písněmi udivíš!

<Note1:5>: Ještě  máš loď na krakorci a spoustu vnuků maj jen borci,
právem říkáš: „nejsem nevděčný, 
plním si jen to co sám chci, guláše si nandám porci,
vím, že mužský svět je báječný!“ 

<Note1:6>: Co tě zdobí ještě více, malá chajda u Zdobnice,
po té se Ti vždycky zastýská,
už tam zase žijou raci, rád tam sbíráš inpiraci,
když se na Tvém nebi zablýská.

<Note1:7>: Tak ať si řve a nebo chlístá, v sále nejsou volná místa,
to si každý vodák pohlídá,
|:zřít svět plný krás a bájek, jak umí jen Láďa Hájek,
o tom si rád každý zazpívá.:|
