1. |: [D]Pásával jsem koně [A]u nás ve dvoře, [D]ale už je nepa[A]su, :|
[Hmi]chudák, ten je [A]dole, [D]a pán naho[G]ře,
[D]všeho jenom [A]do ča[Hmi]su, [G]jó, [D]všeho jenom [A]do ča[D]su.

2. : Máma ušila mi režnou kytlici, padla mi jak ulitá, :/
táta vytáh' ze stodoly sudlici:
teď jseš, Jarku, husita, jó, teď jseš, Jarku, husita.

®: |: [D]Hejtman volá:"[A]Do zbra[D]ně,
[Hmi]bijte [Emi]pány, [A7]hr na [D]ně!"[A7] :|
a [Hmi]mně srdce [Emi]buší, [A7]lásce [D]dal jsem duši, [Hmi]jen [Emi]ať s námi zůs[A7]tane.[D]

3. |: U města Tachova stojí křižáci,leskne se jim brnění, :|
sudlice je těžká, já se potácím,
dvakrát dobře mi není, jó, dvakrát dobře mi není.

4. |: Tolik hezkejch holek chodí po světě, já žádnou neměl pro sebe, :|
tak si říkám: chlapče, křižák bodne tě,
čistej půjdeš do nebe, jó, čistej půjdeš do nebe.
®:
5. |: Na vozové hradbě stojí Marie, mává na mě zdaleka, :|
křižáci, kdo na ni sáhne, mordyje,
ten se pomsty dočeká, jó, ten se pomsty dočeká.

6. |: Chtěl jsem jí dát pusu tam, co je ten keř, řekla:"To se nedělá," :|
když mě nezabijou, to mi, holka, věř,
budeš moje docela, jó, budeš moje docela.
®:
7. |: Už se na nás ženou křižáci smělí, zlaté kříže na krku, :|
jen co uslyšeli, jak jsme zapěli,
zpět se ženou v úprku, jó, zpět se ženou v úprku.

8. V trávě leží klobouk, čípak mohl být, prý kardinála z Anglie,
v trávě leží klobouk, čípak mohl být, prý kardinála z Itálie,
tam v tý trávě zítra budeme se mít já a moje Marie, jó,
ať miluje, kdo žije, jó, ať žije historie!
