<Label:1>Každej [D]má tichej kout kam chodívá,
když toulavý boty z kůže vylo[A]ví.
Každej má tichej kout co zakrývá
smutek, pláč a kupu [A+] hloupejch staros[D]tí.
Starej [D]vak si vezme pak odřený džíny,
neslyší míří [D7]sám jenom [G]tam,
kde ohně zář zastaví [D]tvůj všední sen,
je to fajn takhle se [A]toulat všedním [D]dnem.

<Label:2>To se [D]stává, že ňákej vlak, že nechytíš,
když chvilku jen jsi zůstal stát na rozces[A]tí.
To se stává, však mně se zdá, marná sláva,
že každej vlak, co kolem [A+]jede, ujíž[D]dí.
To se [D]stává, a co pak s tím, co dělat dál,
na prázdným [D7]nádraží jen málokdo by se [G]smál,
život běží, jenom pozor, tenkrát [D]nastal už čas,
kdy pobořil tenhleten [A]svět i kousek z [D]nás.

<Label:3>I já měl [D]kout, kde každej volnej čas jsem pobyl,
měl jméno, snad to nevím sám, však něco [A]znám.
Měl tisíc krás a tisíc kouzel hezkejch chvil,
však jenom pro ty co mu [A+]říkali horskej [D]kemp.
Jednou [D]zrána zmizel náhle a co naděláš,
někdo má rád a někdo [D7]nemá, však to [G]znáš,
život běží, jenom pozor, tenkrát [D]nastal už čas,
kdy pobořil tenhleten [A]svět i kousek z [D]nás,
kdy pobořil tenhleten [A]svět i kousek z [D]nás.

