<Label:1> [Ami]Spatřil jsem kometu, oblohou letěla, 
 chtěl jsem jí zazpívat, ona mi zmizela, 
 [Dmi]zmizela jako laň [G]u lesa v remízku, 
 [C]v očích mi zbylo jen [E]pár žlutých penízků. 

<Label:2> Penízky ukryl jsem do hlíny pod dubem, 
 až příště přiletí, my už tu nebudem, 
 my už tu nebudem, ach, pýcho marnivá, 
 spatřil jsem kometu, chtěl jsem jí zazpívat.

<Label:Ref> [Ami]O vodě, o trávě, [Dmi]o lese, 
 [G]o smrti, se kterou smířit [C]nejde se, 
 [Ami]o lásce, o zradě, [Dmi]o světě 
 [E]a o všech lidech, co kdy [E7]žili na téhle [Ami]planetě.

<Label:3> Na hvězdném nádraží cinkají vagóny, 
 pan Kepler rozepsal nebeské zákony, 
 hledal, až nalezl v hvězdářských triedrech 
 tajemství která teď neseme na bedrech.

<Label:4> Velká a odvěká tajemství přírody, 
 že jenom z člověka člověk se narodí, 
 že kořen s větvemi ve strom se spojuje 
 a krev našich nadějí vesmírem putuje.

<Label:Ref> Na na na...

<Label:5>  Spatřil jsem kometu, byla jak reliéf 
 zpod rukou umělce, který už nežije, 
 šplhal jsem do nebe, chtěl jsem ji osahat, 
 marnost mne vysvlékla celého donaha. 

<Label:6> Jak socha Davida z bílého mramoru 
 stál jsem a hleděl jsem, hleděl jsem nahoru, 
 až příště přiletí, ach, pýcho marnivá, 
 my už tu nebudem, ale jiný jí zazpívá. 

<Label:Ref> O vodě, o trávě, o lese, 
 o smrti, se kterou smířit nejde se, 
 o lásce, o zradě, o světě, 
 bude to písnička o nás a kometě ... 
 

