[D]Komu dám svý boty [G]toula[D]vý, [A7]až mi to nepůjde [D]dál,                               
kdo starou kytaru [G]nala[D]dí, [A7]bude [D]hrát [G] houpa[D]vý,                    
kdo ví, kdo [A]ví, co bude [D]dál.  

Kdopak se mou celtou zabalí, navečer začíná chlad, 
kdopak se na cestě zastaví, možná snad poutníci ospalí, 
kdo ví, kdo ví, nechci se ptát.

   <Label:  R:> [G]Cesty se křižujou, svíčka už zhasíná, 
	nohy dál nemohou [D]jít,
	[G]někde se milujou, tam život začíná, 
	[A]mé struny nechtějí [D]znít,
	la lari[A]da, nechtějí [D]znít,  

	Kdo z vás by spočítal nádraží, na kterých můj šátek vlál, 
	byl jsem jak toulavý pápěří, vítr ví, vždyť jenom on mě znal a dál,
	dál do tváře vál.  

	Až jednou hlava se zatočí, zafouká vítr z hor, 
	sněhové vločky na očích nestudí, jen lehce zůstanou 
	a vím, vím neroztajou.  
R:… 
