
[Ami]Na kraji pouště slun[Dmi]cem spále[Ami]ný
sto[Dmi]jí naše [Ami]malý měs[E]to dřevě[Ami]ný,
jednoho dne, právě čas [Dmi]oběda [Ami]byl,
se [Dmi]na kraji [Ami]města jez[E]dec obje[Ami]vil.

Měl černý sombrero, na něm bílej prach,
pod ním hadí oči, ze kterejch šel strach,
místo cigarety měl v ústech růži,
na stehnech pouzdra z chřestýších kůží.

®: [F]Tu jeho tvář, tu kaž[G]dý z nás poznal,
[F]na každém nároží [C]zatykač vlál,
[Dmi]na něm cifra, za kte[Ami]rou by sis žil,
[E]a přece nikdo z nás [Ami]nevystřelil.

Pomalu projížděl hlavní ulicí,
město bylo tichý jak město spící,
před saloonem zastavil a z koně slez',
jeho stín šel za ním a za stínem děs.

Zábava u baru prudce zvadla,
když vešel dovnitř s tváří u zrcadla,
objednal si pití a v místnostech těch
každej z chlapů poslouchal jenom svůj dech. ®:

On jenom se usmál a dopil svůj drink,
mexickým dolarem o barpult cink',
pak ke koni došel krokem pomalým,
za chvíli zmizel jak z doutníku dým.


