<Label:1.> [D]Příběh, který právě teď chystám [Em]se vám vyprávět,
trochu [A]připomíná svět, kam se [D]velcí nepouští.
Čtyři [Hmi]muži na poušti dali [Em]stařečkovi pít
a on jim [A]řek, že jim vyplní tři [Em7]přá[D]ní.

<Label:2.> Nejdřív nejstarší si přál: "Dej mi zámek, ať jsem král."
Druhý boháčem chtěl být, třetí tisíc dívek mít.
A co přál si nejmladší? To už se nikdo nedoví,
vždyť v pohádkách jsou jen tři přání.

<Label:3.> Než bys  okem jedním mžik, stál tu zámek, dívek šik,
rázem stál tu tváří v tvář boháč, král a otrokář.
A kam se poděl nejmladší? To už jim nikdo nedpoví,
vždyť v pohádkách jsou jen tři přání.

<Label:R:> [D]Ná-ná-ná-ná-na-[G]ná[Em]
[A]Pouští kráčí [D]sám
[Hm]K bílým [G]o[Hm]á[G]zám[Em]
Jde [A]za svým čtvrtým [Em7]přá[D]ním

<Label:4.> A pak přišla žízeň zlá a s ní bouře písečná,
rázem stál tu smrti v tvář boháč, král i otrokář.
Však marně prosí, chtějí pít, vždyť mají vše, co chtěli mít,
a v pohádkách jsou jen tři přání.

<Label:5.> I když řekně  mnohý z vás, že příběh dávno smazal čas,
svět se stále otáčí a tři přání nestačí.
Kdo mi to řekl, kdožpak ví? Dost možná, že ten nejmladší,
když kolem šel za čtvrtým přáním.

<Label:R:> Ná-ná-ná-ná-na-ná
Pouští kráčí sám
K bílým oázám
Jde za svým čtvrtým přáním
Přáním, přáním
