1. [Dmi]Veselé [Ami]vá[F]noč[C]ní [Dmi]ho[A]dy, [Dmi]zpívejte [Ami]dít[F]ky [C]ko[Dmi]le[A]dy
[F]o tom, [C]co se [Dmi]vskutku [Dmi]stalo,[F]že se l[F]idem [Dmi]naro[Dmi]di[A]lo
[Dmi]dě[A7]ťát[Dmi]ko.
<Picture:Vesele vanocni hody2.png>
Onoť světa Spasitelem, slovo učiněné tělem, 
Syn Boží a Syn člověka, Otec budoucího věka, - děťátko.

Jehož Panenka počala, v zimě v chlévě porodila, 
položila do jesliček, obvinula do plenčiček - děťátko.

Volek, oslíček tu stáli  -a na Pána jsou dýchali, 
zahřívali nemluvňátko, roztomilé pacholátko, - děťátko.

Slunce stvořil’s a hvědičky, zde ve tmě ležíš, maličký; 
Ty, jenž všemu oděv dáváš, sám jsi nahý a nic nemáš, - děťátko.

Chudí duchem pastuškové vydali se v chvály nové. 
Vítej k nám, anjelský Králi, - Tebeť jsme z dávna žádali, - děťátko.

Potmě leží, nemá svíčičky, na nebi svítí mu hvězdičky.
Ty, jenž všechen oděv dáváš, sám jsi nahý a nic nemáš, děťátko. 

S nimi také k Tobě jdeme - a z tebe se radujeme. - 
Vítej, Slávo, andělíčků, - Synu Boží, náš bratříčku, - děťátko.