
Karel Hála, Milan Chladil
   
[G]Půlnoc, [C]do skel bubnují [G]kapky[G7]  
[C]kdesi vedle brnkají [G]klapky,   
[D]černé, [D7]černé a bílé [G]klapky.
   
To je [C7]rána, to je ale rána, to je ale [G]rána, 
[C7]sousedem být takového pána, takového [G] pána,   
[D7]co i v noci tluče do piá[C7]na, tluče do [G]piána.[D7] 
  
[G]Půlnoc, [C]do skel bubnují [G]kapky[G7], 
[C]jako by to capaly [G]tlapky,  
[D]černým [D7]plyšem obuté [G]tlapky.
  
Vedle [C7]soused tluče do piána, tluče do [G]piána,
[C7]do oken mi nakukuje půlnoc černá jako [G]vrána,
[D7]vím, že usnu, jestli vůbec [C7] usnu, teprve až [G]zrá[D7]na.
Harmonika
   
[G]Půlnoc, do [C]skel bubnují [G]kapky,[G7]
[C]jako by to capaly [G]tlapky,
[D]náhle [D7]vedle umlkly [G]klapky.  
[D7]Pročpak [C]asi zmlkly ty [G] klapky? Pročpak