
<Label:Sólo:>   [D]  [A7]  [Hmi]  [G/A]  [G]  [D]  [A7]  [D]
<Note1:Capo 2 orig F dur>
<Label:1> Já [D]vám to, pane, [Hmi]povídám, na [D]ranní vítr [Hmi]teď čekám 
ať [D]vypráví mně, [H7]jak se toulal [Emi]nad ní. [A7]
Snad [Emi]vinen je pohár, co [A7]leží tu, že [D]vítr v ranním [Hmi]přeletu 
mně [Emi]voní, hm, [A7]voní, [G]Vysočinou, [D]Vysočinou.[A7] 

<Label:2> Za [D]mnou poštovní vůz dlouho míle [Emi]krájí,
[G]dálkou zrozenou [A7]nemoc posílí [D]jen, [A7]
s [D]ní prchají léta, odplouvá [Emi]mládí,
[G]lék mně v šatě [A7]nočním nabídl [D]sen. [D7]

<Label:3> O tom, že [G]na horách se [A7]mlha k útoku dolů [D]řadí,[D7] 
jak [G]potok loukou [A7]pádí si nechám [D]zdát. [D7]
o lesním [G]přístřešku, kde v [A7]měsíčním lesku vítr [D]bloudí, [Hmi]
o rose [Emi]studící, o toulce [A7]vonící [G]Vysočinou, [D]Vysočinou. [A7]

<Label:2> Ráno každý sen, i ten tulákův slunce ruší,
pak na tisíc ozvěn noční děj stále má. 
Jednou odešel a teď dálku denně krátí,
Vám prozradím: ten poutník, to jsem já. 

<Label:3> Na známou stanici můj vlak se brzy vrátí,
tam si kolejí špásem do polí jen tak sáh. 
Zpomalí útlé vlákýnko páry, až stojí,
oči zapíjí, setkání s Vysočinou, Vysočinou. 

<Label:1> Proč vám to, pane, povídám, když vítr líp to řekne sám, 
co je za kolejí, která v trávě končí, 
jen počkejte se mnou chvíli tu na vítr v ranním přeletu 
jak [Emi]voní, hm, [A7]voní, [G]Vysočinou, [D]Vysočinou [Hmi]
[G]Vysočinou, mojí [D]Vysočinou.
<Picture:Vysocinou.png>
