Já [D]na vojnu [A7]se [D]dal  pro [G]krásnou [D]plavovlá[A7]sku.
[D]Ne pro prsten zlatý [A7]snad,  [D]ten má mi [Hmi]ještě [A7]dát -,
[D]že nechtě[A7]la se [D]dát  ode [G]mne [A7]zulí[D]bat.

Na vojnu jsem se dal,  my hned do boje táhli.
Tam co jsem v kvartýru byl  mi voják poradil,
Abych si volno vzal  svolení nežádal.

Ja na cestu se dal,  vtom potkám kapitána.
I ptá se pan kapitán :  'Kam jdeš si jako pán?'
'Jdu támhle nahoru  ke svému praporu.'

'Vojáčku, ty máš žal,  že máš rád plavovlásku,
ale ty nejsi sám,  hleď, prsten od ní mám,
tím důkaz tobě dán,  že jsem její galán.

Tam v tichém údolí  potůček jasný zpívá.
Já kabát odhodil  a šavli vytasil
a statečně se bil  jak pravý kavalír.

Tam v louce zelené  já zabil kapitána.
Kapitán mrtev kles  já živ jsem ještě dnes,
Však nejdýl do tří dnů  v tvář smrti pohlédnu.

A kdo mne odpraví,  to budou kamarádi.
Dřív zavážou mi však  šátečkem modrým zrak
A bez trápení hned  mne pošlou na onen svět.

Mé srdce vložte pak  do bělounkého šátku
A k nám je pošlete,  mé milé řekněte:
'To srdce pro tebe dal  hoch jež tě miloval.'

Vojáci z naší vsi,  nic neříkejte mámě.
Povězte jí, že jsem  v Holandsku zajatcem,
A můžete jí říct, že nespatří mne víc.
