<Note1:Wabi Ryvola>    jaro 1974   (<Note2:č.123>)
| [C]. | [Dm] .[G].| [C]. | [C] [F] [F#] [G]|
<Label:1. >Je těžké [C]věřit [Em]hlouba[Ebm]vosti [Dm]vlaků
[F]když se řítí [G]noční kraji[C]nou [G]
[C]za sebou táhnout [Em]roj [Ebm]podzimních [Dm]draků
co [F]v trávě vedle [G]trati zahy[C]nou
A [E7]u zpocených oken sedí [Am]muži
[E7]které nikdo nikam nevy[Am]slal
a [D7]jejichž oči nikdo neu[G]tuží
i [D7]kdyby u nich celou cestu [G]stál[G+]
[C]Je těžké věřit [Em]tomu [Ebm]že by [Dm]  muži
za [F]přivřenými [G]víčky [C]skryli [G]žal
když [C]samota jim [Em]hladí [Ebm]drsnou [Dm]kůži
a [F]pod ní tepe [G]bolest dál [C]a dál
| [C]. [Em] [Ebm] |  [Dm] [G] || [C] [Em] [Ebm] |  [F] [F#m] [G] |

<Label:2.> Jsou noci ve kterých se k vlakům chodí
a déšť má blízko k slzám co já vím
milenci jenom za ruce se vodí
vlak zahouká a zbude prázdnej klín
Je těžké věřit prchavosti vůní
když vzpomínky ti voní den co den
jen v prázdných rukách tvoje teplo trůní
a jaro čeká marně na březen
Jen vlaky jezdí prázdné kolem domů
kde okna svítí nocí dokořán
milenky lásku nemají dát komu
je pozdě už na šepot kalných rán

<Label:3.> Je těžké věřit hloubavosti vlaků
vlak jede dál a muž má v očích stín
jen vítr zvedne roj podzimních draků
zůstane jen chuť ranních kocovin
Tak láska nikdy nezůstane sama
a ženy mají ráno údy mdlé
ach smutný únor marně volá panna
je pozdě už na lásky zapadlé
Je těžké věřit prchavosti vůní
když vzpomínky ti voní den co den
jen v prázdných rukách tvoje teplo trůní
a jaro čeká marně na březen [Adim7]
a [Dm]jaro [G]čeká marně na bře[Am7]zen [Cmaj7]