Capo 1
<Label: R: >[D]Údolím koleje [Emi7]duní, [A]tmavá noc ubíhá [Dmaj7]v dál[D],
kola zpívají tu [Emi]píseň, [A]kterou každej tulák [D]zná.
Že je krásný jet zas [Emi7]domů,[A]tam, kde je nebe jako [Dmaj7]chrám[D],
že je krásný jet zas [Emi]domů,[A]odkud pár vzpomínek [D]mám.

<Label: 1.>[D]I já jsem odjel jednou takhle [Emi]zrána
[Hmi]hledat štěstí, co se toulá [A]po horách.
Ještě [Hmi]slyším, jak mi říká [A]moje máma:
Snad se [E7]jednu vrátíš dospělej a [A7]rád.
Tenkrát [D]uviděl jsem jen tajemný [Emi]dálky,
ú[Hmi]dolí a kopce zlatem dláždě[F#7]ný.
Dnes už [Hmi]vím, že všechno na světě je [A]krásný,
ale [E7]cesta domů, [A7]tu už nezmě[D]ním.
	<Label: R: >Údolím koleje
<Label: 2.>Když žhavej oblak jisker nocí svítí,
pražce duní jak řeka nad skalou,
tak si často říkám, jak by bylo krásný
svézt se vlakem, co zná cestu prastarou.
Možná uviděl bych zase svoji milou,
i když vím, že na mě dávno nečeká,
třeba potkám u nás někde dívku jinou,
co se umí, jako ona, krásně smát.
	<Label: R: >Údolím koleje
<Label: 3.>To vám říkám, že mám jenom tohle přání,
nechat míle, co se vláčím, za sebou.
Jenže divnej oosud lidský věci mění,
vlaky domů prej už dávno nejedou.
Tak mi nezbývá, než zase rance sebrat,
boty toulavý utáhnout a jít dál,
ještě vohlídnout se naposledy zpátky,
jestli za mnou taky slunce zapadá.
	<Label: R: >Údolím koleje
<Picture:Nocni vlak-Blatotlacky.png>