<Note1:Šťáhlavský, Jindřich Fešáci>
Teď [C]údolí už [F]ráno slunce [G]zlatí 
a [F]pro mě končí [G]dlouhý krásný [C]sen. 
 
Bílý závoj obléká a je tak šťastná 
do svých dlaní něžné květy ukrývá. 
Kroků pár a potom už cesta prašná 
pod kočárem tvým rychle ubíhá. 
 
<Label: R:>  [C]Těm hlasům zvonů, [F]které zprávu [G]nesou 
já snad [F]ani teď úplně nevě[G]řím. 
Tam [C]nad roklí kde [F]sedával jsem s [G]tebou 
jako [F]dřív, jenomže [G]sám pobě[C]žím. 
 
Možná dobře, že se o tom nikdy nedoví 
že už dávno jsem ji začal vážně brát. 
Jenom škoda, že mi víc už taky nepoví 
co mi dříve říkávala tolikrát. 
 
<Label: R:> Těm hlasům zvonů které zprávu nesou ..

jako [F]dřív, jenomže [G]sám pobě[C]žím. 
