
<Note1:tempo 162>

<Label:1> [Dmi]Dosti vzpomínek a snů o tvém návratu domů,
už ti vlak brzy vypra[A7]ví. 
Prokle[Dmi]tých devět set mil od to[Gmi]ho, o čem jsi snil,
od to[Dmi]ho na dlou[A7]ho tě oddě[Dmi]lí.
	
A když ženu děti máš, tak jim jenom zamáváš. 
Pás kolejí povede dál, 
celý ten vlak supící, když projede stanicí, 
ve které mládí své jsi zanechal. 
	
Pojedeš ve dne i tmou, temnou nocí studenou, 
jen žhavých jisker chochol ti osvětlí 
cestu tvoji jako had klikatou, kde mnohý pad
a ty nevíš, není-li poslední. 	
	
[F]Tvých tolik [C]snů a [Gmi]několik hezkých [Dmi]dnů. [A7][Dmi]	

Zanikne kol dunění v jejich kovovém znění:
je to tvá hudba poslední.
Smutná píseň kolejnic, do kterých ti není víc 
než-li to, že ti v uších stále [Dmi]zní, 
[Gmi]že ti v uších stále [Dmi]zní.[A7][Dmi][A7][Dmi]