<Note1:Stanislav Huňáč Skála ,Vendy>
<Label: 1.> [Emi]Slunce zašlo, [Ami]hvězdy svítí, [D7]usnul kraj a [H7]spí i kvítí,
[Emi]červánek i [D]ptáčkové šli [Emi]spát, 
[Emi]oheň voní, [Ami]oči planou, [D7]Manitou bdí [H7]nad osadou, 
[Emi]slyš baladu, [D]kterou ti budu [Emi]hrát.

<Label: 2.> Jednou z jara se pár trampů vydalo k řece do campu,
krajinou tak jarem vonící,
neštěstí se tiše kradlo, aby plnou vahou spadlo na trampy 
tak nic netušící.

<Label: R:>  [E]U věčného se sejdem ohně,
jak kázal Manitou všem  dětem [H7]svým,
V ráji [E]trampů budem žít svorně,
zas  setká se [H7]druh s druhem [E]svým.
V ráji [E]trampů budem žít [A]svorně,
zas  set[E]ká se [H7]druh s druhem [E]svým. [Emi]

<Label: 3.> Ve večerním tichém šeru jedou k protějšímu břehu,
kde je kamarádi čekají,
v tom se loďka zakymácí,dívka rovnováhu ztrácí,
a ve všech se až dech zatají.

<Label: 4.> V chladných vodách horské říčky mizí mladé tělo dívky,
kamarád hned loďku obrací,
jenom veksl ze zad strhne, do černé se vody vrhne
by zachránil dívku tonoucí.
      <Label: R:>  U věčného se sejdem ohně...

<Label: 5.> Voda plyne a čas letí, konec je dnů těchto dětí,
jimž příroda byla máteří.
Ve vlnách jsou těla skryta, všemi trampy pláč teď zmítá,
dvě místa v osadě osiří.

6. Rok po roce v Grédo kempu schází se vždy parta trampů,
na kamarády vzpomínají
vždyť je na mohyle psáno ,co je dobrým trempům dáno,
že se jednou všichni setkají.
      <Label: R:>  U věčného se sejdem ohně...

<Picture:Vzpominka_na_Gredo.png>

