Policajt jdou, jdou jdou, na mě si nepříjdou, já jsem ta těžká pára bydlím za vodou.
Policajt nechaj mě, já jsem v tom nevině, já jsem ta těžká pára  bydlím v Karlíně.

Všude bylo ticho jako v kostele, jen muzika hrála, hrála vesele,
|: na obloze svítil bledý měsíček, ten byl svědkem našich sladkých hubiček. :|

Ta slepička kropenatá drobného peří, vzkázala mně moje milá, že mi nevěří.
|: Když nevěří ať nechá a já půjdu do světa carara, tam si budu namlouvati hezká děvčata :|

Namluvil sem si já holku slouží na faře, já tam za ní nesmím chodit skrze faráře.
|: Já tam za ní chodívám, boty v ruce nosívám carara, pomaloučku, po lehoučku dveře otvírám :|

|: Za vodou, za vodou, před vejtoňskou hospodou, až vyjde měsíček, dám ti z lásky tisíc hubiček. :|
Chaloupka nízká, hrom do ní tříská, milovala zapomněla, 
až přijde jaro, po jaru léto, a potom zas ten smutný čas.
| [F] | [F] | [C] | [C] | [C] | [C] | [F] | [F] | 

Proč ta sova tolik houkala, hů a hů a hů, na mě se tak divně koukala, hů, a hů, a hů.

|: Ta na tebe má lásko, něco ví, a nepoví, proto včera tolik houkala, hů, a hů, a hů. :|

Ale ne, ale ne, ale ne, ty už mě ráda nemáš, ale ne, ale ne, ale ne, ty na mně zapomínáš.
Ale ne, ale ne, ale ne, nebudem víc už si lhát, 

|: pro mě, a třeba za mě můžeš si na mě vzpomínat, 
pro mě, a třeba za mě můžeš si na mě vzpomínat. :|

Kdyby ty muziky nebyly, tak už jsem dneska měl tři vily,
u každé růžovou zahradu, chodil bych s rukama dozadu.

Ale, že pěkně vyhrávaly, děvčata na mně jen mávaly, nic jsem si nenechal pro sebe,

já si to nechci vzít do nebe