<Note1:Druhá tráva Robert Křesťan>

Je [G]ráno, [C]pěknej [G]den jako [C]neje[G]den,
a [C]brána k štěstí [G]otevře[D]ná,
a v [G]světle [C]přikry[G]tá vedle [C]leží [G]ta,
která [C]je a [G]není moje [D]žena,
ať [C]žije lidskej [G]tvor, je [C]osmej termi[G]dor
a [C]lid za [G]oknem volá [D]"sláva!",
|: a [G]ona [C]po chví[G]li v moji [C]koši[G]li
[C]vstává, [G]tiše [D]vstá[G]vá. :|

Pod blůzou z Marseille však má dvě kameje
hezčí, než má šenešálka,
a já je propíjím s jednou bestií,
která je a není moje válka,
jó, v malým pokoji ve tmě a ve zbroji
se rázem kroků nedostává,
|: když země kdekoli je v letní řeholi
plavá, tolik plavá. :|

Léto uzraje a tahle holka je
moc bílá na to, aby žila
jen ze svých kamejí a s mojí nadějí,
v který je a není moje síla,
|: jó, je mi do tance, tahle romance
je možná ženská nebezpečná,
možná krvavá, možná nepravá,
ale věčná, bože, věčná. :|

