#Zelenáči Mirka Hoffmanna
[E]Mám kovboje cejch [E] [A] [E]  [E] [A] [E] 
[A] Mám kovboje [E] cejch [E] [A] [E]  [E] [A] [E] 

[E]Mám kovboje cejch 
i teď za časů zlejch 
[H7]kdy stáda už nesháním [E]na Velkou tůň. 
[E]Já míval jsem rád to vlnění stád, 
[H7]teď od ranče k ranči mě [E]vleče můj kůň.

[E]Prej nebylo fér, že tenkrát můj kvér 
[H7]si ve městě kapánek [E]zašpásoval. 
I předák měl zlost, když tenkrát řek´: dost!   
[H7]a poslední vejplatu [A]vysázet [E]dal.

<Label:ref:> [E]Mám kovboje cech, 
mou židlí je sedlo a postelí vyhřátá [H7]stáj. 
[A]Mám kovboje [E]cejch, 
[H]mám po boku laso a před sebou neznámej [E]kraj.

Já projezdil kraj, kde ztěží mě znaj, 
ale honáků všude maj tak akorát. 
Kůň únavou pad i mě moří hlad, 
já v zoufalství začal i karty pak hrát.

A prohrál jsem tak svý sedlo i vak, 
jen mý starý laso je všechno co mám. 
A ten konopnej krám mně vnuknul teď plán, 
když našel jsem nad hlavou příhodnej trám.

<Label:ref:> Mám kovboje cech 
i když jsem utrpěl zas další citelnej šrám. 
Mám kovboje cejch 
a na hlavě bouli a u nohou prohnilej trám.

Mám kovboje cech, mám kovboje cejch....