(Kristynce, prosinec 1992)
[E7]
Kolik jsem [Ami]potkal po svetě křivejch [Dmi]páteří,
kolik jsem [Ami]viděl zkřivenejch prstů [E]krást [E7]
kulhavý [Ami]pravdy pádit urvaný z [Dmi]otěží,
kolik jsem [E]viděl [E7]slabochů se [Ami]třást. [E7]

Znám údoli, kde o tohle moc neběži
a vic a horšich vad vidim tu každej den.
Tu lidem jako Ty a já spíš na živote záleži,
sem lidi, jako [E]Ty a já, [E7]vrací se za svým [A]snem.[A7]

R.: Do Janskejch [D]Lázní vracim se [A]s naději, že mezi [E]svejma [E7]vychutnám [A]čas. [A7]
Do Janskejch [D]Lázni, do vyjetejch [A]kolejí, co mám tu [E]z loňska [E7]zapadnu [Ami]zas!

Řikám-li páteř, myslím tu, co ji v zádech máš,
a ne tu křivou, co v hlavách spočivá.
S kámoškou berlí kulhavejm pravdám utíkáš,
v pojizdnej židli na křivý lidi máš!

Tady si léčíš ty vady, který vidět jsou
i svoje strachy, co v sobě schováváš.
Domů si vezeš berličku v sobě ukrytou,
ta pomůže Ti žít ( tam! ) v cizím světě snáz.

R.: Do Janskejch ... ...zapadnu [A]zas, hm [A7]hm,
do Janskejch [D]Lázní, to dobře [A]vím, léta se [E]vracim [E7]za stinem [A]svým (a [A7]Tvým),
do Janskejch [D]Lázni, to dobře [A]vím, léta se [E]vracim za [E7]přátel[A]stvím. [Ab][A]
