<Note1:František Mikulecký>
[D]Mikulecká dědina malovaná, malova[A]ná,
a v ní bývá [G]moja milá [A]a v ní bývá moja milá
[D]frajá[G]rečka [G]staro[A7]dáv[D]ná.

Když já jedu dědinú s jatelinú, s jatelinú,
hledím na tu zahrádečku, hledím na tu zahrádečku,
kde jsem stával s frajérečkú.

U zahrádky lavečka je nizúčka, je nizúčka,
kalina tam nad ňú voní, kalina tam nad ňú voní,
druhý šohaj s milú chodí.

Mikulecká dědino, malovaná, malovaná,
když ťa v tichej noci přejdu, pod okýnko milej dojdu.
Jak ťa, milá, zapomenu?
<Picture:Mikulecka dedina.png>