ON:[C]Já jsem Polda Zeman z Košíř,
na holky jsem [G]jako lev,
U Zvonu, tam [G7]je muj herberk,
tam pěstujem [C]tanec, zpěv.
Mě má každá holka v merku,
se mnou k tanci nechce [G]jít,
to jste ještě neviděli,
jak znám polku [C]propotit.

[G]Že nemiluju [D7]moc řečí,
na holku se [G]podívám,
Už je škeble [D7]usazená
No gto vědí [G]že to znám
No né vždyť jsem [D7]starej kujón
každej flant mám [G]v malíku
[C]usadil jsem [G]odjakživa
třeba deset [C]maníků.

#při muzice všichni křepčí,
#tohle přece dávno znám.
#Já jsem poctivej kluk z Košíř
#a miluju muziku,
#když je třeba no tak složím,
#třeba deset maníků.

R: [C]U Zvonu je [G7]candrbál,
tam je holek [C]plnej sál.
Tam jde krejčí, [G7]voják, švec,
jó, U Zvonu, tam je [C]hec.

Švadlena je moje holka,
proto rád ctím její cech,
ona šije ale jenom,
ve fabrice drátem plech.
V neděli se dá do pucu,
samá krajka, pentlička,
když se v kole se mnou točí,
je jí vidět spodnička.

V kole každej plac nám dělá,
já nemám rád strkání,
každej pěkně po svým prkně,
to je pak tancování.
U Zvonu je vždycky švanda,
zvláště když je plnej sál,
proto každej rád se těší,
na nedělní candrbál.

U Zvonu je candrbál,
tam je lidí plnej sál.
Tam jde krejčí, voják, švec,
jó, U Zvonu, tam je hec.

Ona:
Polda Zeman, to je můj kluk,
vím na co ho nachytám,
začne-li se na mě zlobit,
honem prachy počítám.
On jen ruku natahuje,
při tom něco zabručí,
když se na mě pěkně koukne,
já mu športky poručím.

Potom si to, pane, bání,
jak když čoudí fabrika,
zato ale hned přestane,
když začne hrát muzika.
A ti naši muzikanti,
že se vyznaj v manýře,
spustěj zas tu říznou polku,
až se třesou Košíře.

Oba a sbor:
U Zvonu je candrbál,
tam je lidí plnej sál.
Tam jde krejčí, voják, švec,
jó, U Zvonu, tam je hec.