Mikimu <Note1:č.162>., 17.5.1977
[E7]Dlouhý stíny stromů se mi za patama plouží
a cesta stoupá k voblakům
[A7]do vočí mi stýká slanej pot
a nohy už se bráněj šlapat dál
tak sebou [E7]mrskni ještě pár kroků
a [A7]brzy voheň do dlaní mě bude hřát
a kolem kamarádi budou se mě ptát
tak jak [E7]kdysi jak se máš
 
A [A7]měsíc jako vrata až vyleze za stromy
a větve budou na něm kreslit divný krajky
bude [E]půlnoc hodina duchů
my na[A7]kytary tichý písně budem hrát
a vobčas hodí někdo dřevo na voheň
a bude čas jít spát a [E]začne svítat
a hvězdy blednout
A [A7]ptáci začnou chodit pro vodu
aby si uvařili snídani a to je vždycky řečí
u po[E]toka v údolí
 
Pak slunce až se dotkne špiček
starejch borovic na vrchu [A7]proti nám
to dávno bude bílej [E]den
[A7]my pudem [E]dál [A7]tiše pudem [E]dál
[A7]proti [E]slunci [A7]stříbrnou [E]rosou
[A7]ptáci [E]řvou [A7]my jdeme [E]dál
[A7]tišem pudem [E]dál [A7]pudem [E]dál
[A7]dál [E]dál ..

 <Picture:Podivnej weekend.png>