Waldemar Matuška <Note1:Zdeněk Petr/Vladimír Dvořák>
[C]Stejně voní žluté květy šafránu,
jako [Dmi7]tvoje vlasy, Kristýn[G7]ko,
stejnou [Dmi7]chuť má vítr, co je po rá[G7]nu,
jako tvoje jméno, Kristýn[C]ko,
stejnou [C]barvu, jako mívá oliva
mají [C]tvoje oči, Kristýn[E7]ko,
stejně [F6]jako nouze mě to bolí[C]vá,
když ty [Dmi7]nejsi se mnou, [G7]Kristýn[C]ko.

Stejnou písní, jakou tlukou slavíci,
tluče tvoje srdce, Kristýnko,
tobě samo nebe slétlo do lící,
jak jsi krásná, moje Kristýnko.

Jak je hladké portugalské hedvábí,
hladší je tvá paže, Kristýnko,
žádná jiná na světě mně nevábí,
jí chci jenom tebe, Kristýnko.

Tolik jasu žádná hvězda nemívá,
kolik je ho v tobě, Kristýnko,
tobě snad i v noci světla přebývá,
věnuj mi ho trochu, Kristýnko.

Hezčí nežli karafiát v zahradě,
hezčí je tvůj úsměv, Kristýnko,
mám tě rád a ostatní je nasnadě,
chci být navždy s tebou, Kristýnko.

Chci být navždy s tebou, Kristýnko.
<Picture:Pisen pro Kristinku.png>


