<Note1:R.Píša/J.Slabý>
<Label:1.>[D]Za malým nádražím, kam padá stín a dým 
[C]můžem jak z knihy si číst  [G]báseň spadlou vrabcům [D]z hnízd. 
Tam za tou starou zdí vlaky už nejezdí, 
[C]jen bodlák s kopřivou si [G]tiše něco [D]vypráví. 
  
<Label:R:> Toulavých [D]psů, ztracených [A]snů, povětří [Hmi]ráj 
[G]a milen[D]ců když přijde [A]máj. [A7]
Svá záda [D]má popsan[A]á jak pom[Hmi]ník, [G]
[D]není zbyteč[A]ná, tak jak se [D]zdá. 
 
<Label:2.> Už se k ní neskloní větvemi jabloní 
jaro co nad ní kvetlo dávno už tu nevoní. 
Nebzučí včelí roj, ten sladký nepokoj, 
byl tenkrát pro ni její šťastnou chvílí poslední. 
(a teď je z ní) 
      <Label:R: >Toulavých psů ... 

[Hmi]V noci si záda narov[Emi]nává, než ji [D]den zas no[G]vou tíhou [A]jmen obtěž[D]ká 
[Hmi]a kde ji vítr s deštěm [Emi]svléká, tam se [D]rdí  [G]nachem všech [D]zdí. 
  
<Label:3.> Dřív u ní stával dům, než vzhůru k oblakům 
odnes ho černý dým a na prach spálil plamen pum. 
Za malým nádražím, kam padá stín a dým, 
stojí tam samotná, stesk i štěstí v sobě má. 
    <Label: R:> Toulavých psů ... 
