<Note1:#text Mirek Černý>
[C] [Emi] [Ami] [G7] [C] [Emi] [Ami] [G7] 
1. Vánek [Dmi]zlaté klasy [G7]hladí
a z [Dmi]dálky září [G7]bílé šaty [C]svatební, [Emi]  [Ami] [G7]  
mák s [Dmi]modrou chrpou [G7]ladí
[Dmi]a já na cestě [G7]dříve plné [C]kamení.[Emi]  [Ami] [G7]
Sám v [C]údivu si [Emi]šeptám:
Tak [C]tudy jsem cho[Emi]díval každý [Dmi]den. [Dmaj7] [Dmi7] [G7] 
a [Dmi]pak se nahlas [G7]zeptám, jak [Dmi]tenkrát zase [G7]breptám:
"Mám [Dmi]radost, že jsem [G7]zůstal jaký [C]jsem." [Emi]  [Ami] [G7]

2. Vždyť já [Dmi]vím, jak sláva [G7]voní,
kdy [Dmi]slunce chodí [G7]spát a hvězdy [C]vstávají.[Emi]  [Ami] [G7] 
Jak [Dmi]cinká postroj [G7]koní
[Dmi]a za letní noci [G7]zdi domů [C]sálají.[Emi]  [Ami] [G7]
Žár [C]měmí barvu [Emi]slívám
a když [C]mráz začne [Emi]kouzlit do o[Dmi]ken, [Dmaj7] [Dmi7] [G7] 
sníh [Dmi]pláň polí [G7]odívá, a [Dmi]tak se kolem [G7]dívám,
mám [Dmi]radost, že jsem [G7]zůstal jaký [C]jsem.[Emi]  [Ami] [G7]

3. Nespě[Dmi]chám jak se [G7]sluší
a [Dmi]proč taky, když [G7]chci se dobře [C]podívat[Emi]  [Ami] [G7]
na [Dmi]krásu, která [G7]vzruší
a p[Dmi]ak si o ní třeba [G7]s dětmi [C]povídat.[Emi]  [Ami] [G7]
Obj[C]evit kytku [Emi]v lomu
prásk[C]nout sebou [Emi]pod smrk na [Dmi]holou zem.[Dmaj7] [Dmi7] [G7]
Pře[Dmi]mýšlet, jak z vás teď [G7]komu pro[Dmi]zradit, že díky [G7]tomu,
mám [Dmi]radost, že jsem [G7]zůstal jaký jsem.[Emi]  [Ami] [G7]
Přemýšlet, jak z vás teď komu prozradit, že díky tomu,
mám radost, že jsem zůstal jaký [C]jsem.[Emi]  [Ami] [G7]

C. Mám radost, že jsem zůstal jaký jsem.[Emi]  [Ami] [G7]