  

1. Ten širý [D]proud [G]jak přejít [D]mám,
   proč ne[Hmi]umím se [G]nad něj [Asus]vznést,[A7] 
   ach, člun tak [F#mi]mít, [G]ten řídit [F#7]znám, 
   [G]v něm lásku [A]svou bych chtěla [D]vézt.
 
2. Jak kamení, jež působí, 
   že potápí se celý prám, 
   tak těžká zdá se, bůh to ví, 
   má láska zlá, co v srdci mám.
 
3. Vždy,když se láska rozvíjí, 
   rubínů zář se line z ní, 
   však jako krůpěj pomíjí 
   pod letní výhní sluneční. 

4. Až něžnou růži spatříš kvést, 
   co trny zájem oplácí, 
   nenech se krásou klamnou svést, 
   hleď, ruka má teď krvácí. 

5.=1. 
