Capo III Gmi
| [Emi] [Emi] || [Emi] [Emi] || [Emi] [Emi] |

[Emi]Je to už víc než dvacet let, co nosila mě na rukou
a já jí říkal máma [H7]má.
Pak přišly lokty rozbitý a spousta dětskejch nemocí,
nespala vůbec po nocích a zpívala mně píseň [Emi]snů.
[G]Až budeš hochu velikej, měj sílu řek a výšku hor
[Emi]a lhát si nikdy nezvykej.
Dodnes tě slyším, jak mi zpí[H7]váš, má mámo.

[Emi]Ztichli už ptáci ve větvích a v lampě hoří modrej líh,
proč doma není máma [H/F#]má?
Čas jako voda utíká, jednou ji odvez bůhví kam
černej vůz a já nechápal, proč zpívat mám: A[Emi]ve Maria,
[Ami7]Ave Ma[D7]ri[G]a.

Já chtěl si [H7] s ní trochu [Emi]dýl, kam ztra[Ami7]tila se [D7]má [G]máma?
Já tolik [Ami]rád bych [Asus2]jednou [Emi]byl klukem, [H7]co najde zase svou [Emi]mámu.

[Emi]Z vlasů jí voněl rozmarýn a v modrejch očích žádnej stín
neměla nikdy máma [H7]má.
Pro mě vždy měla jenom smích a v bílé skříni marcipán
a taky dlouhou řadu knih, ze kterých učila mě [Emi]číst.
[G]Svět má dvě tváře, hochu můj, dobrou i zlou, to poznáš [Emi]sám.
Ty rovně, jako modřín stůj,
ať z tebe jednou radost [H7]má, tvá máma.

[Emi]Ztichli už ptáci ve větvích a v lampě hoří modrej líh,
proč doma není máma [H/F#]má?
[H/F#]Já márně volám do tmy ven a noc má opět ke dni blíž,
ozvěna z dálky vrací jen: Prach jsi a v prach se obrá[Emi]tíš.
[Ami7]Ave Ma[D7]ri[G]a.

Já chtěl si [H7] s ní trochu [Emi]dýl, kam ztra[Ami7]tila se [D7]má [G]máma?
Já tolik [Ami]rád bych [Asus2]jednou [Emi]byl klukem, [H7]co najde zase svou [Emi]mámu.

Tak [H7]rád, tak [Emi]rád, tak [H7]rád. Kde ji najít [Emi]mám?