<Note1:1> Duně[C]ní kopyt [F]večer slýchá[C]vám, 
   údolím jarní [Emi]kurýr jede k [E7]nám, 
   v peře[Ami]jích řeka [G]zvoní a [F]jarem vítr [E7]voní, 
   přijíž[Ami]dí jarní [G]kurýr, [F]dobře [E7]ho [Ami]znám, 
   Ví, celej [G]kraj to ví, 
   [F]veze nám [G]jaro v [F]brašně [E7]sedlo[Ami]vý. 

<Note1:2> Zase [C]jdou krajem [F]vánky voňa[C]vý, 
   vobouvám svoje [Emi]boty toula[E7]vý, 
   dobře [Ami]ví moje [G]milá: i [F]kdyby víla [E7]byla, 
   tyhle [Ami]toulavý [G]boty [F]nezasta[Ami]ví, 
   mám boty [G]toulavý, 
   [F]ty ani [G]kouzlem [F]ne[E7]zasta[Ami]ví. 

<Note1:3> Musím [C]jít, mraky [F]táhnou nad hla[C]vou, 
   musím jít [Emi]stopou bílou toula[E7]vou, 
   nepla[Ami]kej, že se [G]ztratím, já [F]do roka se [E7]vrátím, 
   prošla[Ami]pám cestu [G]domů [F]jarní [E7]trá[Ami]vou, 
   víš, ty to [G]dobře víš, 
   [F]ty moje [G]boty [F]ne[E7]zasta[Ami]víš.