
[G] Když půjdeš [Emi] po cestě, [G] kde růže [A] vadnou, 
kde rostou [G] stromy [C] bez [G] listí
[G] tak vyjdeš [Emi] na místo, [G] kde tvý slzy [A] spadnou 
na [G] hrob, [C] co nikdo nečis [G] tí.

Jen starej rozbitej náhrobní kámen, řekne ti, kdo nemoh už dál
Tak sepni ruce svý a zašeptej ámen ať jsi tulák nebo král.

<Note1:Rec: Dřív děvče chodilo s kyticí růží rozdávat lidem štěstí a smích.
Oči jí maloval sám Bůh černou tuší, pod jejím krokem tál sníh.
>
Všem lidem dávala náručí plnou, sázela kytky podél cest
jednou však zmizela a jako když utne, přestaly růže náhle kvést.

Pak jsem ji uviděl, ubohou vílu, na zvadlých květech věčně snít
všem lidem rozdala svou lásku a sílu, že sama dál nemohla už žít.

Tak jsem jí postavil náhrobní kámen a čerstvé růže jsem tam dal
pak jsem se pomodlil a zašeptal ámen a svojí píseň jsem jí hrál.
<Picture:Nahrobni kamen.png>
