

<Label:1> Nás [a]bylo sedm romantiků [Emi]netušících, [Emi7]že se všechno [a]mění,
   a [a]stačilo pár okamžiků, [emi]patnáct let, to [Emi7]vlastně tolik [a]není,
   však [f#mi]sotva pátek odhoukaj', to [C#mi]pomyšlení každýho z nás [hmi]svádí[d][e7]
   svý [a]tělo sádlem obalený [emi]napasovat [emi7]do maskáčů z [a]mládí.

<Label:2> Léta [a]kráse nepřidaj' a [emi]nevyléčí naše [emi7]ztuhlý [a]klouby,
   jen v [a]uších pořád zvoní blues, co [emi]zpívají nám [emi7]telegrafní [a]dráty,
   zas [f#mi]jdeme známým údolím, tak [C#mi]jako v čase naší zašlý [hmi]slávy[d][e7]
   a [a]slova městem neředěná [emi]snášejí se [emi7]do vyrezlý [a]trávy.

<Label:3> Pak [a]čaj s příchutí jehličí a cigaretu [emi7]zapalovat [a]třískou,
   a [a]kytaru vzít do klína a [emi]zpívat si tu [emi7]píseň, kdysi [a]blízkou,
   text [f#mi]není žádnej Kainar, dávno [C#mi]víme, že je vlastně [hmi]hloupá[d][e7]
   tak [a]proč nám slzí oči, [emi]není přece [emi7]vítr a kouř vzhůru [a]stoupá.

<Label:4> A je [a]tu konec víkendu a [emi]všechno jako v [emi7]obráceným [a]filmu,
   kaž[a]dej si schová do kapsy ten [emi]žhavej uhlík, [emi7]kterej ještě [a]zbyl mu,
   (:ten [f#mi]uhlík, to je jistota, že [C#mi]všední dny člověka [hmi]neumoří[d][e7]
   čas [a]od času se podívá a [emi]řekne je to [emi7]dobrý, ještě [a]hoří:)
